EU:n talouspolitiikka perustuu valheille
Joukko arvostettuja ranskalaisia taloustieteilijöitä ja yhteiskuntatutkijoita (mm. Centre national de la recherche scientifiquen Philippe Askenazy, André Orléan sekä Ranskan Attacin Thomas Coutrot) tyrmää voimakkaasti Euroopan unionissa harjoitetun talouspolitiikan. Viime vuoden lopulla julkaistussa laajassa manifestissa he esittävät kymmenen yleisesti hyväksyttyä mutta valheellista myyttiä, joille EU-maissa harjoitettu talouspolitiikka perustuu.
Valheet ovat pitkälle samoja, joita Katainen, Kiviniemi ja kumppanit ovat henkseleitä paukutellen toistaneet myös meillä Suomessa.
Valhe #1: Rahoitusmarkkinat toimivat tehokkaasti
1970-luvun lopulla syntyi käsitys, että mahdollisimman vapaat rahoitusmarkkinat ovat tae sille, että pääoma hakeutuu tehokkaasti kaikkein tuottavimmille aloille. Tämä perustuu väärälle oletukselle, että tavaratuotannossa esiintyvät kapitalismin lainalaisuudet voisi siirtää sellaisinaan finanssimarkkinoille. Päinvastoin tuloksena on ollut entisestään epävakautta kasvattava, holtiton finanssikeinottelu, joka on viimeisen 20 vuoden aikana tuottanut talouskuplia ympäri maailmaa.
Valhe #2: Rahoitusmarkkinat edesauttavat talouden kasvua
Rahoitusmarkkinoiden roolin kasvu on nostattanut tuotto-odotukset taivaisiin. Yritysten tehtävä on entistä enemmän vain voiton tahkoaminen osakkeenomistajille, jotka vaativat 15-25 prosentin tuottoa sijoitetulle pääomalle. Tämä on Suomessakin johtanut elinkelpoisten tuotantolaitosten alasajoon ja henkilöstön irtisanomisiin. Järjettömät tuotto-odotukset tekevät myös uusista investoinneista kannattamattomia.
Valhe #3: Markkinat osaavat arvioida oikein valtioiden maksukykyä
Kapitalismin kannattajat väittävät, että markkinat osaavat arvioida oikein eri valtioiden talouden tilaa ja säätää korkotasoa ja luottoluokituksia riippumattomasti. Paitsi että talouden tilan arviointi ei suinkaan ole neutraalia, vaan luottoluokituslaitokset itse toiminnallaan vaikuttavat siihen, miten markkinat suhtautuvat eri valtioihin. Näin laitokset luovat itse epävakautta markkinoille ja edesauttavat ennustamansa talouskriisin syntyä ja syvenemistä.
Valhe #4: Julkisen sektorin nopea velkaantuminen johtuu tuhlaamisesta
Euroopan valtioiden julkisen sektorin velkaantumisen takana ei ole yletön tuhlaaminen vaan verokertymän romahdus, joka on osittain johtunut laimeasta talouskasvusta ja osittain politiikasta, jota ranskalaistutkijat kutsuvat "fiskaaliseksi vastavallankumoukseksi". Tämä tarkoittaa käytännössä viimeisen parinkymmenen vuoden aikana tehtyjä verohelpotuksia niin rikkaiden kuin yritysten verotukseen.
Valhe #5: Julkista sektoria on leikattava, jotta velkaantuminen saadaan kuriin
Julkisen sektorin velkaantuminen poikkeaa merkittävästi yksityisen ihmisen tai kotitalouden velkaantumisesta. Vaikka velkaantuminen johtuisikin julkisen sektorin kasvamisesta, ei sen leikkaaminen välttämättä pysäytä velkaantumiskierrettä. Päinvastoin, julkisen sektorin investoinneilla ja tulonsiirroilla on suuri merkitys talouden kasvun ja elpymisen kannalta. EU-maat ovat paljolti riippuvaisia maiden keskinäisestä kaupasta. Mikäli koko EU:ssa leikataan julkista sektoria ja palkkoja, hiipuu kysyntä ja ajaudutaan entistä syvempään kriisiin.
Valhe #6: Julkisen sektorin velka jää lastemme maksettavaksi
Edelleen: kotitalouksien velkaantuminen ei ole sama asia kuin julkisen sektorin. Julkinen velka on ennen kaikkea tulonsiirtoa veronmaksajilta pääomanomistajille. Taustalla on jälleen rikkaiden hyysääminen verotuksella: hyvätuloisille kertyy kevyen verotuksen myötä enemmän rahaa, joka on voitu edelleen lainata valtiolle, joka joutuu velkamäärän kasvaessa leikkaamaan julkista sektoria ja alentamaan veroja, jotta talous pyörisi ja niin edelleen. Tätä noidankehää kutsutaan "jättipotti-efektiksi": rikkaat rikastuvat samalla kun köyhiltä leikataan ne vähätkin.
Valhe #7: Meidän on palautettava rahoitusmarkkinoiden luottamus talouteemme, jotta voimme vähentää velkaantumistaakkaa
Rahoitusmarkkinoiden valta on kasvanut yhtä aikaa niiden vapauttamisen myötä. EU:ssa rahoitusmarkkinoiden valta on kirjattu perussopimuksiin, jotka kieltävät keskuspankkeja suoraan rahoittamasta maita. Maastrichtin sopimuksella Suomikin on alistettu vapaiden rahoitusmarkkinoiden mielivallan alle, anelemaan kapitalistien luottamusta. Mutta onko tämä välttämätöntä tai edes tarpeellista?
Valhe #8: EU edistää eurooppalaista hyvinvointivaltiota
Euroopassa on olemassa erityyppisiä hyvinvointivaltioita. EU:n politiikka puolestaan on avoimesti rakentamassa vapaiden markkinoiden ja hyvinvointia polkevan politiikan Eurooppaa. Yhdentymiskehitys on voimistanut uusliberalismin tunkeutumista jokaisen EU:n asukkaan elämään. "Ihmisten Eurooppa" on jäänyt puheen tasolle, kun taas kilpailu ja pääomat jylläävät.
Valhe #9: Yhteisvaluutta euro suojelee meitä kriisiltä
Yhteisvaluutta euron piti olla EU:n kilpi kansainvälisiä talouskriisejä vastaan. Kapitalistien järjen mukaan nykykriisistäkin olisi pitänyt selvitä paremmin kuin USA tai euron ulkopuolelle jättäytynyt Iso-Britannia. Sen sijaan matala talouskasvu ja euroalueen sisäiset erot ovat päinvastoin edesauttaneet keinottelua, syventäneet talouskriisiä ja levittäneet talouden kuritarpeen miltei kaikkiin euromaihin. Ranskalaistutkijoiden mukaan taustalla on tapa, jolla Euroopan talousalue alunperin luotiin: se ei edistänyt talouskasvua, vaan loi tilanteen, jossa sama makrotaloudellinen politiikka pakotettiin kaikkialle kunkin maan omasta taloustilanteesta välittämättä.
Valhe #10: Kreikan talouskriisi vie meidät kohti solidaarista ja talouttaan hallitsevaa EU:ta
Päinvastoin, kriisi luo pääomaeliitille ja unionin teknokraateille tilaisuuden harjoittaa totaalista shokkihoitoa, jolla jatkaa uusliberalistista talouspolitiikkaa. Projektilla tuskin on menestymisen eväitä, sillä esimerkiksi esitetyt julkisen sektorin leikkaukset estävät EU-maita investoimasta sekä kipeästi tarvittavaan hyvinvointivaltioon että uusille teollisuuden aloille, kuten uusiutuvaan energiaan. Riippuvuus kriisin aiheuttaneista rahoitusmarkkinoista ei myöskään jatkossa näillä tempuilla vähene.
Tekijä
Tilaa Tiedonantaja!
Piditkö lukemastasi?
Auta Tiedonantajaa julkaisemaan jatkossakin.
Tue Tiedonantajaa lahjoituksella
tai tilaa lehti kotiin!
Ulkomaat
Afrikan kansalliskongressi ANC ei saavuttanut tarvitsemaansa suoraa enemmistöä vaaleissa, mutta sillä on edelleen suurin äänestäjien tuki. Maan siirtymävaiheen epäonnistuminen köyhyyden poistamisessa on avannut oven populistiselle etnonationalistiselle politiikalle. Etelä-Afrikan vaalitulosta analysoi Mark Waller.
Nato pitää 75-vuotisjuhlakokouksen Washington D.C:ssä 9.-11. heinäkuuta. Suomea kokouksessa edustaa muun muassa presidentti Alexander Stubb. Kokous ja Suomen tavoitteet eivät vaikuta edistävän rauhaa maailmassa presidentin kanslian tiedotteesta päätellen. Kokouksen aikana kaupunki täyttyy Nato-vastaisista tapahtumista, joita on järjestämässä myös Maailman naiset rauhan puolesta yhdessä Natoa vastaan -verkosto.
Voit kommentoida Tiedonantaja.fi:n blogikirjoituksia käyttäjätunnuksella Kirjaudu sisään jollei sinulla ole vielä käyttäjätunnusta, Rekisteröi tunnus tästä
Jos osallistuit keskustelun vanhoilla Tiedonantaja.fi -sivuilla, voit palauttaa vanhat tietosi sähköpostiosoitteesi avulla. Klikkaa oheista linkkiä, syötä sähköpostiosoitteesi, ja saat piakkoin postiisi viestin, jonka avulla voit luoda uuden salasanan itsellesi. Palauta vanha käyttäjätunnus.